Да. Това дърво абсорбира водата най-добре.
Дано нямаш против…
Няма по-добър сок за лекарство.
Пак се срещаме, Кугаха.
О, Нора. - Не харесвам това име.
Тогава как да те наричам?
Избери си, което искаш!
Знаеш ли, Нора? Посетих онзи тип Ято.
И какво мислиш?
Ще бъде полезен.
УЛИЧЕН БОГ: АРАГОТО
Защо изглеждат толкова сериозни?
Ято… Трябва да говорим. - За?
Мислиш ли, че на Юки му е писнало вече?
Не плачи, Кофку. Ято ще си е виновен за това.
Аз… - Да?
Аз намерих… Аз си намерих приятел!
Сладурско!
Епизод 2: Нейният спомен
О, това са чудесни новини!
Първият му приятел ли е? На едни години ли са?
Да бе, Тенджин! Напълно му е завъртял главата…
Юкине расте много добре, дори с този за господар.
Да се учиш от лошия пример си има полза!
И на кого служи новият му приятел?
Добър въпрос… - Винаги си бил глупав…
Томоне! Престани да ме коментираш! - Сега съм Маю!
Ти си виновен за всичките си провали!
Не трябва ли да се радваш?
Като ново Съкровище, Юкине имаше доста проблеми досега.
Е, да. С всичките му проблеми…
Какви проблеми?
Разкъсване!
Страхотно! С един удар! - Върни се, Юки.
Не беше зле, Юкине. Това сега…
Слушай ме, когато те хваля, де!
Извинявай, по-късно! - Къде отиваш?
При приятел! - Ами домашното ти?
И това после! - Да бяга от господаря си!
Има ли лошо? Нали изпълнихте молбата на Тенджин.
Не беше молба! Ние му помагахме, само това!
Да, да…
Юкине изглежда толкова щастлив!
Сузуха! - Юкине!
Извинявай, че закъснях. - Не биваше да те ангажирам.
Другия път ще ти донеса автограф от господарката!
Не, няма нужда! - Няма проблеми, човече!
Твоят господар се казваше Ято, нали?
Мога да я накарам да напише "За Ято и Юкине"!
Не, наистина не искам! - Не бъди такъв!
Май наистина не е чувал нищо за Ято…
Какво е всичко това? - Получавам семената, които поискам.
Супер, това се казва свобода!
Моят господар ми краде парите, които спестявам!
Ужасно, нали?! Но му дадох да се разбере!
Явно сте близки. - Откъде накъде?!
Моята господарка разполага с много Съкровища.
Голямо семейство сме!
Кураха, божественият звяр. Ножът Акиха.
Пистолетите Каруха и Казуха.
Югиха, големият меч. Кинуха, камшикът.
Цугуха, защитата ни. - Толкова много?
Да не забравяме благословеният Казума,
който отговаря за всички останали!
Благословен?
Има елитни, които винаги участват в битка!
Те са най-добрите Съкровища на Богинята на войната!
Но тя винаги е много мила с всички нас.
Сякаш сме истинско семейство.
Определено никой не може да е като нея!
Май много обичаш Бишамон. - Разбира се!
Е, мен не ме е викала от години…
Ей, Юкине! Искаш ли да видиш нещо яко?
Огромно е!
Тази сакура пострада в един тайфун
и от тогава се грижа за нея.
Ето, че отново растат корени.
Виждаш ли? - Яко! Да не си доктор лесовъд?
Научих това от един експерт.
Сигурно е било трудно, при такъв гигант.
Е, да… Обещах на приятел, че ще видим това дърво да цъфти.
Приятел значи…
Тя умееше да ме вижда, макар и да беше жив човек.
Кога? - Минаха 30 години.
Тези цветя са страхотни! Ти ли се грижиш за тях?
Има слънчогледи и грамофончета!
Доста знаеш, хлапе. - Не съм дете! Аз съм Томоко!
Добре, Томоко. Червените какви са? - Петлета!
Какви ти птички? Казват се ружи.
Петлета са! Ку-ку-ри-гу!
Тази градина винаги е великолепна. Ти ли се грижиш за нея?
Здрасти, Томоко! ?- Знаеш името ми, как така?
Тези цветя са прекрасни. Твоя ли е градината?
Баба й живеела наблизо и затова тя идваше всяка лятна ваканция.
Детелинки и магарешки бодил!
Всяка година си спомняше цветята и й се струваха прекрасни…
Помниш ли друго? - Петел!
Винаги забравяше за мен.
Томоко идваше само през лятото.
Веднъж си пожела да можем да видим дървото да цъфти заедно,
затова издълбахме надписа. От тогава не съм я виждал.
Живите много бързо забравят за нас.
Но се надявам тя поне да помни дървото.
Само това има значение.
Защо ти е да влизаш от там?!
Иначе Дайкоку ще ми измисли наказание.
Помагай им! Толкова много им дължиш!
Какво стана с теб днес?
Цял ден ме боли ей тук. - Това не те засяга.
Не бъди такъв, говори с мен.
Не ми се минава през онзи ад отново.
Заради Хийори е.
Когато тя остарее… ще ни забрави ли?
Влюбен ли си? - Не!
Не е това.
В началото… беше полезно да е около нас.
Но… - Ти идваш с нас!
Вече не сме приятели!
Слава богу! Така се радвам и за двама ви!
Винаги е там, когато се нуждаем от помощ.
Колко глупаво, нали? Аз вече съм умрял.
Все едно не съм съществувал.
Защо й е да се старае толкова?
И без това няма никакво значение…
Абсолютно никакъв смисъл!
Тя ще продължи да расте, да постига целите си.
Един ден ще стане прекрасна булка и ще има свой живот.
Нямам против. Знам, че трябва да е така.
Просто ми се иска да останем приятели.
Но… Възможността…
тя изобщо да не ни помни…
Извинявай. Боли ли те? - Няма нищо.
По-добре е да не задържаш всичко в себе си.
Трудно ли ти е да бъдеш близо до Хийори?
Ще се откажеш ли от ученето? - Не.
Няма да спра. Дори това да се окаже моята сакура.
Сакура? - Хей, Ято…
Сузуха ме покани да видя сакурата му, когато цъфне.
Сузуха?
Той е от Съкровищата на Бишамон.
Добре се развива. - Докторе.
Тази година ще разцъфне.
Благодарение на теб. - Направих само каквото ми казахте.
Е, и тази година ли ще си сам?
Колко време ще продължи това? Десетилетия? Векове?
Знаеш и по-добре от мен, че тя отдавна те е забравила.
Ей, вярно! Бишамон също не те е призовавала от години.
Колко потискащо. Да те забрави дори господарката ти.
Нямаш вече никой близък. За теб няма нищо.
Името го няма… Едно от Съкровищата ми е мъртво!
Защо?!
Какво е правил Сузуха?
Оставил го е отвито! Би следвало да разбира тези неща!
И аз ще помогна!
А специално дойде да му донесеш храна…
Няма ли да дойде днес?
Той е от Съкровищата на Бишамон, нали?
Сигурен ли си… - О, да, той не е чувал за Ято.
А Ято само ме предупреди да внимавам. Аз да не съм бебе!
Ясно. Значи се тревожи за Юкине.
Но това съобщение… - През пролетта ще дойдем тук.
Ти ще дойдеш ли? - Мога ли?
Стига да не забравиш.
Няма как да забравя.
Ято не е изпълнил желанието ми,
а за теб имам тонове тестове.
Ще учиш здраво, нали?
Какво, сега ще ядем ли? - Изчакай само минутка.
"Ако сте донесли нещо в повече, подхвърлете насам"…
Прати!
Не ми се крий, а ела да говориш с мен!
Ти ли си бил бе, анцуг?!
Какви ги вършите? - Не знам!
Просто забрави за него. Хайде да ядем.
Сузуха каза, че постоянно се грижи за това дърво.
То означава много за него. Къде ли е?
Сузуха е загиналият…
Какво сега? Сузуха не се върна. - Не плачи! Ще нараниш господарката.
Дали не е демон… - Хей, вие.
Господарке?
Вие често обикаляте Сузуха. Не знаете ли нещо?
Не… - Няма защо да се тревожите!
Ясно.
Цугуха? Каква е тази прическа?
Господарке… - Случило ли се е нещо?
Глупости! Просто се разстроих заради косата си!
Съжалявам, ако това ви е навредило!
Вече съм добре. До скоро!
Лекарствата са повече. Става все по-нещастна.
Вийна…
Какво правим тук толкова късно?
Всички Съкровища са призовани.
Казума, да не би…
Ще преминем през пречистване.
Ще направя това, възползвайки се от правото си да ви ръководя.
Господарката ни не е запозната.
Бишамон е ужилена.
Едно от нас, Съкровищата, й е навредило.
В тялото на виновника вероятно има демон.
Първо ще помоля виновникът да се предаде.
Тогава ще инспектираме всеки един.
Правим го заради Бишамон. Искам всички да сътрудничат.
Кугаха ще ви провери.
Чисто, следващият.
Добре…
Айха е добре… Ти също.
Проверихме всички, но няма заразено Съкровище.
Доволен ли си, Казума? - Всъщност…
Не сме проверили теб, Кугаха.
Вярно. Извинявам се.
Така и така всички са тук…
Виждате ли?! - Докторе, има момичета!
Ти спри да зяпаш, Окину!
Тогава кой може да е? - Странно е, че подозираш нас.
Съгласен съм, че Бишамон изглежда уморена.
Не те виня, че се безпокоиш.
Но ти си нашата връзка с господарката, Казума.
Не можем да си позволим да те загубим.
Може би трябва да успокоиш първо себе си.
Каква е тази врява? - Господарке.
Ние просто…
Петното… няма го.
Значи Казума се е объркал?
Хубаво е, че тя е добре, но той да сбърка така…
Да, тук определено не е било приятно.
Дали този Сузуха…
Наистина смърдиш на лошо. Ти ли го уби?
Не е хубаво да си подозрителен.
Една малка искрица може да бъде фатална,
особено за такива като нас.
Не е ли така? - Кой си ти?
Просто някой, който много искаше да види великия Ято.
Ами името ти?
Обикновено съкровище на един определен човек.
Ще опитам пак. Чие животинче си?
Остър език имаш, виждам го. Но, господарю…
Няма значение колко желания ще изпълниш.
Никой няма да те помни.
Със сигурност живееш със страх от това.
Без Съкровище ти си едно нищо.
Имитация на божество!
Така ли поздравяваш невъоръжени хора?
Трябва ти малко дисциплина, Съкровище.
Нямаш нито един храм, но си могъщ.
Сигурно имаш много връзки с Брега.
Но този тип връзки са много чупливи.
Запознат си с това, сигурен съм.
Ще се видим пак, господарю Ято.
Надявам се дотогава да не изчезнеш.
Мълчи! Няма да изчезна!
Не и докато поне един ме…
помни…
Май си научил поне един урок.
Да. Той е точно това, което ми трябва.
Сега всичко е готово.
Връзките със Съкровищата вече са по-несигурни.
Много неща ще бъдат унищожени само с леко побутване.
Бишамон е позната като Богиня на войната.
Само че умее само да петни тази титла.
Ти ще ми помогнеш, бог Ято.
Кугаха, ти… - Да.
Бишамон скоро ще изчезне.
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2015
Ще решиш ли това, Маю?
Та нали служа на Бога на познанието!
Супер! Мога ли да те наричам "како" вече?
Следва: "Фалшива връзка".
Мен никога не ме наричаш подобаващо!